Tekstityksen versionumero: 1.0 Päiväys: 07.01.2010
Tämänkin tekstityksen tarjoaa: WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomennos: juzkaaz, sledge, Snagglepuss, Juuseri, mixxu, -
zippi, Otukka, Forcer ja DickJohnson
Oikoluku: DickJohnson
Ajastus: PiNokKiO
Muistan, että olin hyvin pieni.
Liian pieni nähdäkseni pöydän kulman yli.
Siellä oli lumisadepallo.
Muistan pingviinin, joka eli pallon sisällä.
Se oli aivan yksin, ja olin huolissani siitä.
Älä huoli. Sillä on mukava elämä.
Se on suljettuna täydelliseen maailmaan.
OMA TAIVAS
Katsohan tuota, Susie Q.
LASTENHOITO
12 VUOTTA MYÖHEMMIN
Muistan saaneeni kameran syntymäpäivälahjaksi.
Pidin siitä, miten valokuva vangitsee hetken -
ennen kuin se oli poissa.
Aikuisena halusin olla luontovalokuvaaja.
- Anteeksi, äiti! - Kuvittelin, että vanhempana -
seuraisin villielefantteja ja sarvikuonoja.
Toistaiseksi minun olisi tyydyttävä Grace Tarkingiin.
Ihminen muistaa oudot asiat.
Muistan menneeni isäni kanssa Connorsien tilalla olleelle vajoamalle.
Siinä oli jotain erityistä, että maa pystyi nielemään kokonaisia esineitä.
Muistan myös tytön, joka asui siellä. Ruth Connorsin.
Muut koulussamme sanoivat, että hän oli omituinen.
Nyt tiedän, että hän näki asioita, joita muut eivät nähneet.
Yksi, kaksi, kolme!
Muistan pahimman asian, joka meille tapahtui perheenä.
Apua! Auttakaa!
Äiti!
Missä sinä olet? Äiti!
Luoja. Isä!
Päivän, jolloin pikkuveljeni lakkasi hengittämästä. Buckley!
- Mitä tapahtui? - Hän nielaisi oksan.
Varokaa!
Anteeksi!
Buckley...
Olet kunnossa.
Muistan valon vanhempieni silmissä. Helpotuksen.
Emme olleet niitä epäonnekkaita ihmisiä, -
joille tapahtui pahoja asioita syyttä.
Buddhalaiset sanovat, että jos pelastaa jonkun hengen...
Isoäiti Lynn ennusti, että eläisin pitkän ja onnellisen elämän, koska pelastin veljeni.
Kuten yleensäkin, isoäiti Lynn oli väärässä.
Nimeni on Salmon. Etunimeni on Susie.
Olin 14-vuotias, kun minut murhattiin kuudes joulukuuta 1973.
Seuraavana on Crystal pienessä asussaan.
Tämä tapahtuessa kadonneita lapsia ei vielä nähty maitotölkeissä -
tai reportaaseissa päivän uutisissa.
Tuolloin ei uskottu, että sellaista tapahtuu.
Juuri niin, neidit. Koosta riippumatta se istuu vartalollesi.
Odota, kaveri! Buckley.
Siinä se on.
Kuka hän on? Pitääkö hän sinusta yhtä paljon kuin sinä hänestä?
Isoäiti, hän on minua vanhempi.
- Hän ei tiedä, että olen olemassa. - Hän on suloinen.
Isoäiti, anna olla.
Olet nyt turvassa. Hän meni levykauppaan.
En ollut turvassa. Mies naapurustostani tarkkaili minua.
Ellen olisi miettinyt muita asioita, olisin huomannut jonkin olevan vialla.
Ihoni menee sellaisesta kananlihalle.
Minulla oli liian kiire miettiä Ray Singhin silmäripsien pituutta.
Minä laskin ne kaikki kirjastossa, -
kun hän luki kirjaa Abélard & Héloïse, -
traagisinta rakkaustarinaa koskaan.
Oletko vielä suudellut häntä?
Mikset? Pidätte toisistanne. Mikä estää?
Pelkään, etten ole hyvä siinä.
Ensimmäinen suudelmani tapahtui aikuisen miehen kanssa.
- Ethän kerro kellekään? - En tietenkään.
- Millaista se oli? - Suudelmako?
Upea, kaunis, loistava.
Kesti kauan ennen kuin ymmärsin, että sellaisen suudelman kokee vain kerran.
Suze, -
pidä vain hauskaa.
Se ei ollut herra O'Dwyer, vaikka hän näyttääkin hieman epäilyttävältä.
Herra O'Dwyer ei koskaan tehnyt pahaa kenellekään.
O'Dwyerin tytär kuoli puolitoista vuotta jälkeeni.
Hänellä oli leukemia. En koskaan kuitenkaan nähnyt häntä taivaassani.
- Katsokaa minua! - Tulemme kohta, kulta.
Murhaajani asui lähellä minua.
Otin kerran hänestä kuvan, kun hän puhui vanhempieni kanssa kukistaan.
Yritin ottaa kuvaa pensaista, mutta hän tuli eteen.
- Kiitos kukasta. - Hän tuli kuin tyhjästä pilaamaan kuvani.
- Hän pilasi paljon muutakin. - Mitä olet kuvannut?
- Kaikkea. - Niinkö?
Katsokaa minua!
Äiti!
Hymyä!
Äiti!
Katsokaa minua! Äiti!
Isä, katso minua!
MAISSIPELTO
Sisälle vain.
- Clarissa on ihastunut sinuun. - Kuka heistä on Clarissa?
Tiedäthän sinä. Vaaleat hiukset ja todella siniset silmäluomet.
Hänen isänsä omistaa Surf & Turfin.
- Se pitkäkö? - Ei hän ole pitkä, hänellä on korkokengät.
- Hän ei tiedä, että olet kirjanpitäjä. - Se taitaa olla huono asia.
Tai että rakentelet pienoismalleja muilta salassa.
Tiesikö äiti pakkomielteestäsi ennen naimisiinmenoa?
On hyvä olla opettavaisia harrastuksia.
Mitä niistä oppii?
Jos aloittaa jotain, se täytyy lopettaa.
Epäonnistuminen ei käy päinsä. Ellei onnistu, -
työ pitää aloittaa alusta niin monesti, että siinä onnistuu.
Niin se vain menee. Se on täysin normaalia.
Isoisäni opetti tämän minulle ja nyt minä opetan sinua.
- Luomme meille jotain erityistä. - Tiedän.
Olet yliperämieheni, Susie Q. Jonain päivänä nämä ovat sinun.
- Jack ja Susie, syömään! - Odota!
Oletko valmis?
- Olen. - Tartu naruun.
Hoida homma, merimiestoveri.
Siinäpä kaunokainen.
Tule.
Uskomatonta. Katso nyt, missä kunnossa huoneesi on.
- Siivoa tämä sotku tänään. - Kyllä.
Äiti, nämä filmit pitää kehittää.
Käytitkö kaiken filmin?
Tiedätkö yhtään, paljonko kehittäminen maksaa?
Se ei tule kysymykseenkään.
Kiitos vain. Minusta ei siis tule valokuvaajaa.
- Älä viitsi liioitella. - Mitä sinusta ei tule?
- Hän käytti kaiken lahjaksi antamamme filmin. - Kaikenko?
- Kyllä vain. - Susie!
Tässä perheessä on rikos olla luova.
Hyvä on. Maksaisimmeko yhden rullallisen kuussa?
Yhden filmirullan kuussa?
Ymmärrätte kai, että olen ikäloppu, ennen kuin näen kuvani.
Mehän ostimme hänelle 24 filmirullaa.
Yhden kehittäminen maksaa 2,99 dollaria, eli yhteensä 71,76 dollaria.
- Emme taida olla reiluja. - Rakas...
- Vai olemmeko? - Tämän takia rakastan sinua.
Pyydän. Voisitteko olla tekemättä tuota aamiaisella?
Kuinka vain.
- Syöhän ruokasi. - Ei siinä ole sireeniä, ääliö.
- Se on betoniauto. - Älä hauku veljeäsi.
Älä viitsi, kaveri. Sementti pysyy lautasella.
Se ei ole sementtiä, vaan puuroani.
- Heippa, isä. - Lähdetään.
- Heippa, Susie! - Susie!
- Mikä tämä on? - Uusi myssysi, kulta.
- Luulin sinun lopettaneen kutomisen. - Kyllä minä vielä kudon.
Teenkö sinullekin?
Onko sinulla hanskasi? Käytä niitä, nuori neiti.
Susie, myssy päähän! On kylmä!
Holiday, tule sisälle! Tänne, poika!
- Siisti myssy, Suze! - Iho umpeen.
Se näyttää oikeasti hyvältä.
Tämä on harjoitusta nöyryytykseen.
- Kyllä otan. - Tule, olemme myöhässä.
Othello. Mikä se on? Kuulostaa joltain karkilta.
Se kaveri näytti aika tyhmältä mustassa meikissä.
- Kuka? - Se jolla on kaksi etunimeä.
- Laurence Olivier. - Kauhea luuseri.
- Tiedän! - Clarissa!
- Mennään. - Puhun Susielle.
Olen odottanut tunteja elokuvakerhosi loppumista. Haluan häipyä täältä.
Mukava nähdä sinuakin, Brian.
Tuletko sinä?
Tulen minä. Nähdään, Susie.
Hei, Susie.
- Hei, Ray. - Mitä mieltä olit maurista?
Kenestä?
Othellosta.
Minä vain... Se oli mahtava.
Se oli todella uskomaton.
Rakastan sitä näytelmää.
Se on toinen asia, mikä meillä on yhteistä.
Mitä muuta meillä on yhteistä?
Etkö tiedä?
Hitto!
- Ei sinun tarvitse. - Ei tämä mitään.
Tyhmät kirjat. En edes lue niitä.
Susie, mitä teet lauantaina?
Oletko oikeasti kotoisin Englannista?
Olen.
Olet kaunis, Susie Salmon.
- Anna olla! - Tämä on hävytöntä!
Kuunteletko sinä? Tällä mallilla ei ole rintoja.
Eikä silmiä tai suuta, mutta meidän piti piirtää kasvot.
Tarpeettomat anatomiset lisäyksesi saivat Ellisin pojan täysin yli-innostuneeksi.
- Hän varasti piirrokseni. - Niin!
Nyt ympäri koulua on alastomien naisten kuvia.
Liikettä, ihmiset!
- Saanko piirrokseni takaisin? - Et todellakaan.
Kuulitko, mitä sanoin, Singh? Menkää!
- Nähdään ostoskeskuksessa kello 10:00 lauantaina. - Heti!
- Missä siellä? - Penkillä katoksen alla.
- Huhuu? - Isä!
Voi ei! Tarvitsen ilmaa!
- Kuinka päiväsi sujui? - Hyvin. Buckley, mene pesemään kädet.
- Tuliko Susie kanssasi? - Ei.
- Hän on vain myöhässä. - Lindsey Lou, missä siskosi on?
Hänellä oli elokuvakerho.
Mitä ruoaksi on?
Pahus!
Toivottavasti se oli kotitehtäväsi.
Etkö sinä olekin Salmonien tyttö?
- Olen. - Taidat muistaa minut.
Asun tiellänne vihreässä talossa.
- Olen herra Harvey. - Hei.
Mitä kuuluu? Miten vanhempasi voivat?
- Ihan hyvin. - Kerro terveiseni.
Täydellistä, että törmäsin juuri sinuun.
Rakensin yhden jutun ja haluaisin kuulla toisen mielipiteen. Tulisitko katsomaan?
- Oikeastaan minun pitää mennä kotiin. - Hyvä on.
Uurastin vain valtavasti sen eteen ja halusin jonkun näkevän sen.
Ei se mitään. Muut naapuruston lapset innostuvat siitä varmasti.
- Todellako? - Varmasti. Se on tosi hieno.
Tule nyt. Siinä menee vain hetki.
Olet varmasti muutenkin myöhässä.
- En näe mitään. - Etkö?
Sinun täytyy olla tarkkaavaisempi, Susie.
Mikä se on?
- Pesin käteni! - Näytähän.
Kiitos, äiti.
- Ei papuja! - Mitä?
- Vain yksi. - Yksi papuko?
Eikö olekin hieno?
- Otatko porsaankyljyksen? - Kyllä, kiitos.
Katso nyt siskoasi. Hyvä ruokahalu.
Hän onkin vanhempi!
Rakensin sen naapuruston lapsille. Sitä voisi käyttää kerhotalona -
tai jotain...
Haluatko kokeilla sitä ensimmäisenä?
- Todellako? - Toki. Mene vain. Siitä tulee hauskaa.
Jos syöt molemmat, saat katsoa TV:tä myöhään.
Laitan Susiellekin.
Sillä lailla!
Tosi siisti!
Susie ei pidä pavuista, joten en laita niitä hänelle.
Laita enemmän. Panen hänet syömään kaikki.
- Miksei hän joudu syömään papuja? - Hyvä on, laitan niitä hänelle.
- Ne ovat hyviä. - Katsopa tätä.
Reilusti. Luuletko Kippari-Kallen syövän vain pinaattia? Hän syö papujakin.
Ole kuin kotonasi.
- Tämä on tosi hieno, herra Harvey. - Niin on.
Ajattelin, että te nuoret pitäisitte omasta oleskelupaikasta.
Istu alas vain.
- Onko hyvä? - On.
Onkohan hän edelleen ostarilla?
On. Hän on Clarissan kanssa.
Olisi edes soittanut. 14-vuotias tyttö osaa käyttää puhelinta.
Ymmärrän. Puhun hänelle, kun hän tulee kotiin.
Toin tänne kaikenlaista, kuten näitä pehmoeläimiä.
Pelejä myös. Te nuorethan tykkäätte pelata niitä.
On kynttilöitä ja pieniä veistoksia, kuten tämä enkeli.
Kaunis pieni veistos.
Aika kaunis. Sitten näitä esineitä.
Siinä se.
Täällä on kaunista kynttilänvalossa, eikö vain?
On vain yksi sääntö.
Aikuisilta pääsy kielletty.
Sinulla on söpö myssy.
Haluaisitko juomista, Susie?
- Minun pitää mennä. - Ei. Ole kohtelias.
Pitää olla kohtelias.
Ole kohtelias. Se on toinen sääntö.
Täällä on lämmin.
Onko sinulla lämmin?
Voit riisua takkisi jos haluat.
Olet oikein kaunis, Susie.
Kiitos.
Onko sinulla poikaystävää?
Eikö? Tiesin, ettet ole sellainen kuin muut tytöt.
Herra Harvey...
Täällä on mukavaa. Tämä on erityinen paikka, eikö?
On. Tämä on oikein erityinen.
Minun pitää mennä.
En halua sinun lähtevän.
En aio satuttaa sinua, Susie.
Voisitteko soittaa, jos näette hänet? Kiitos.
- Hän ei ole Steadeillä. - Missä avaimeni ovat?
- Missä ne ovat? - En tiedä. Ehkä kulhossa oven suulla.
Mihin olet menossa? Etkö voisi vain odottaa?
Jack, voisitko odottaa poliisia?
Pysy puhelimen äärellä.
Susie saa kuulla tästä.
- Mene takaisin sänkyyn, kulta. - Selvä.
Tässä on pikkutyttöni, Susie. Hän ei ole palannut koulusta.
- Oletteko nähnyt häntä? - En ole nähnyt ketään.
Rouva, voisitteko katsoa kuvaa? Oletteko nähnyt tätä pikkutyttöä?
Olen pahoillani.
Voisitteko katsoa tätä kuvaa? Pikkutyttöni ei ole tullut kotiin.
- Olen pahoillani. - Katsoisitteko?
Rouva, oletteko nähnyt tätä tyttöä? Voisitteko edes katsoa?
Susan on ollut kateissa... Tuleeko siitä neljä tuntia?
Kutsumme häntä Susieksi. Kyllä. Vähän yli neljä tuntia.
- Onko tämä ensimmäinen karkaaminen? - Hän ei karannut. Hän on kateissa.
Onko ongelmia kotona?
Riitaa perheessä?
Ei meillä ole ongelmia.
Meillä on onnellinen... Hän on onnellinen lapsi.
- Hän ei tee ikinä tällaista. - Ymmärrän. Selvitän vain, -
- Hän tulee aina kotiin. - mitä täällä on tekeillä.
- Mitään ei ole tekeillä! Hän on kateissa! - Ymmärrän.
- Soitattehan, jos näette häntä? - Tietysti, Jack.
- Palaan kyselemään hänestä. - Selvä. Onnea.
Isä?
Anteeksi! Pahoittelen häiriötä. Olen Jack Salmon ja asun tässä lähellä.
Isä!
Voitteko laatia listan hänen ystävistään, heidän nimistään ja yhteystiedoistaan...
- Ilman muuta. - Kuvaus hänen vaatetuksestaan.
Tietysti. Voin kertoa sen heti, jos haluatte kirjoittaa sen.
Hänellä oli käsinkudottu villamyssy...
Äiti! Isä!
Hänellä oli vaaleanpunaiset hansikkaat. Ja hänellä on -
beige koulureppu, jossa on -
- Äiti! - rintamerkkejä rokkitähdistä.
Ei!
Sulkekaa tuo kulma!
Rajatkaa loputkin alueesta teipillä, ennen kuin täällä on koko pitäjä.
Pystyttäkää keskus koululle.
Mikä se on?
Löysimme todisteita koulun takana olevalta maissipellolta.
Maassa oli vajoama, jossa oli paljon jätteitä, -
lähinnä puuta ja rikkinäisiä laatikoita.
Luulemme sitä jonkinlaisen rakennelman raunioiksi.
Entä Susie?
Emme löytäneet häntä, rouva Salmon.
Eikö se ole hyvä asia? Löysitte Susien myssyn, mutta ette häntä.
Meidän ei tarvitse tietää, oliko hän siellä, eikö niin?
Minusta se... Eikö se ole parempi niin?
Löysimme myös verta.
Huomattavan määrän verta.
Olen hyvin pahoillani.
- Selviämme tästä. - Miten?
- Pidän huolta meistä kaikista. - Et pysty.
- Korjaan tilanteen. - Ei tätä tilannetta voi korjata.
Löydämme hänet. Lupaan, että tuomme hänet kotiin.
Älkää epäröikö soittaa, jos näette hänet. Saitte numeroni.
Tai voitte tulla poliisiasemalle. Olen siellä.
- Kiitos ajastanne. - Ei kestä.
- Hyvää päivänjatkoa. - Samoin.
- Herra Harvey? - Kyllä.
- Etsivä Len Fenerman. - Hyvää päivää.
- Onko teillä aikaa muutamalle kysymykselle? - Ilman muuta.
- Tulkaa sisään. - Kiitos.
Tiedän toki, miksi olette täällä. Luulen, että kun tällaista tapahtuu, -
sitä syyttää aina itseään.
En voi muuta ajatella kuin sitä, miksi en nähnyt tai kuullut mitään, -
koska se nuori tyttö on varmasti huutanut.
- Haluatteko keksin? - Ei kiitos.
Voisitteko muistella. Hänellä oli sininen takki ja keltaiset housut.
Tällaiset vaatteet.
- Tämä takkiko? - Se tummemman sininen.
Toisessa kuvassa näette housut.
Ei vaikuta tutulta.
- Olitteko kuitenkin kotona sinä päivänä? - Minä päivänä?
Viime keskiviikkona.
Taisin olla kotona koko päivän.
Saatoin käydä asioilla, -
mutta olin täällä suurimmaksi osaksi.
Selvä. Kiitoksia.
- Oletteko naimisissa? - Olin.
- Teillä kuitenkin on lapsia? - Toivoisin, että olisi.
- Haittaako, jos vilkaisen taloa? - Ei.
- Olen tehnyt kaiken itse. - Todellako?
Kyllä. Suunnittelin kattorakennelmat, tein paanut ja huonekalut.
Tein aiemmin kaapistoja, mutta se ei enää kannata.
Ehkä käytän liikaa aikaa näihin, mutta se johtunee perfektionistin luonteestani.
- Se näkyy kyllä. - Kiitos.
Upeaa ammattitaitoa.
Otin riskin yrittäessäni jotain uutta ja löysin itsellenikin uuden lahjan.
- Mikä portaiden alla on? - Kellari.
Isä?
Hän taitaa olla kuollut?
Olin katoamassa.
Siltä se ainakin tuntui.
Elämä oli jättämässä minut.
En kuitenkaan pelännyt.
Sitten muistin, -
että on jotain, mitä minun pitäisi tehdä.
Minun pitäisi olla jossain.
Ray?
Ray!
Ray, odota!
"Jos olisin ostanut tunnin rakkautta, jos siinä kaikki olisi
Tunti rakkautta tässä maailmassa.
Rakkauteni sulle antaisin.
T: mauri."
- Oletko sinä "mauri"? - Kuinka niin?
Tämä taitaa kuulua sinulle.
Mistä sait tämän?
Löysin sen.
Luen runoutta. Olet aika hyvä.
Onhan sitä siinäkin.
Taidat ikävöidä häntä kovin.
En ole koskaan tuntenut kuollutta.
Ajattelin sen tarkoittavan kadonnutta, jäätynyttä.
Se tarkoittaa poissa olevaa. Hän on poissa.
Entä jos ei olekaan?
Entä jos hän on yhä täällä?
- Et saisi tehdä noin. - Mitä?
- Kuka sinä olet? - Se tyttö näki sinut.
- Käteni taisi koskettaa hänen kättään. - Muuta ei tarvitakaan.
Hänellä on jo tarpeeksi suuri taakka harteillaan.
Sinun ei pitäisi katsoa taaksesi, vaan jatkaa matkaasi.
Tule takaisin! Odota. Kuka olet?
- Holly Golightly. - Ei kuulosta oikealta nimeltä.
Ei se olekaan. Lainasin sen. Täällä voi tehdä niin.
Täällä? Tarkoitatko taivaassa?
- Olet hauska. - Mitä siinä on hauskaa?
Tämä ei ole taivas. Emme ole vielä siellä.
- Mikä tämä paikka on? - Tämä ei ole vain yksi paikka -
eikä myöskään toinen paikka.
Se on hiukan molempia.
- Mikä tuo on? - Sinne me menemme.
Holly sanoi, että kaiken tuntemamme takana on suuri taivas, -
jossa ei ole maissipeltoa, -
ei muistia eikä hautaa.
Minä en kuitenkaan katsonut vielä sinne.
Katsoin yhä taakseni.
Et voi palata takaisin.
Kuka sinä olet?
Se on ohi. Tule mukaani.
En tunne sinua.
Miksi olet täällä?
Sinun on päästettävä irti maasta. Olet kuollut, Susie. Sinun pitää lähteä.
Minun on mentävä kotiin.
Isä!
Murhaajani alkoi tuntea olonsa turvalliseksi.
Hän tiesi, että ihmiset halusivat jatkaa elämäänsä.
He halusivat unohtaa.
Häntä lohdutti tieto, että kukaan ei katsellut häntä.
Tappajani ei kuitenkaan ymmärtänyt yhtä asiaa.
Hän ei ymmärtänyt, miten paljon isä voi rakastaa lastaan.
Isä.
Kaikki on hyvin.
Kyllä kaikki järjestyy.
Hän tietää, että olen täällä. Isäni tietää sen.
Olin yhä hänen luonaan.
En ollut kadonnut, jäätynyt tai poissa.
Olin elossa.
Elin omassa, täydellisessä maailmassani.
Isä.
Minä näin Susien.
Hän tuli huoneeseeni ja koski poskeani.
Tule tänne.
Minäkin näin hänet.
- Isä. - Niin?
Luulen, että hän kuuntelee.
KEHITETTÄVÄT FILMIRULLAT YKSI KUUKAUDESSA
Hän käytti kaiken lahjaksi antamamme filmin.
- Kaikenko? - Tässä perheessä on rikos olla luova.
- Maksaisimmeko yhden rullallisen kuussa? - Yhden filmirullan kuussa?
Sain ne.
Katso, osa on hyviä.
Miksi et kehitytä niitä kaikkia?
- Tämä rulla kuukaudessa on... - Tämä on taiteellinen.
- Se on todella hullua. - Miksi?
Miksi pitkittää sitä näin?
En pitkitä sitä. Teimme sopimuksen.
Ei ole mitään sopimusta, Jack.
- Fenerman. - Len, minun oli pakko soittaa.
Susie on viisas. Hän ei lähtisi vieraan matkaan.
Sen täytyi olla joku hänelle tuttu. Joku paikallinen.
Minulla on nimi. Useitakin, itse asiassa.
- Ronald Driver. - Tiedätkö osoitteen?
Len, minulla on uusi nimi. Talonmies. Michael Gitchell.
Tässä tyypissä on jotain mätää.
- Gary Davis. - Kuka?
- Hän on töissä puhtaanapitolaitoksella. - Selvä, minä tarkistan.
Minulla on hänen osoitteensa. Haittaako, jos ajan ohi ja katselen itse?
- Fenerman. - Tarkistitko jo Fred Perettin?
- Kenet? - Peretti. P-E-R-E-T-T-I.
- Hänen luottotietonsa eivät näytä hyvältä. - Minä tarkistan, onko selvä?
- Len, löysin taas yhden. - Jack, sinun pitää luottaa minuun.
Me nappaamme hänet.
- Oletkin täällä. Aioin juuri soittaa sinulle. - Sain viestisi.
Kävin kaupunginvirastossa. Kaikki tiedot ovat tässä.
Tiedän, että tutkit selviä epäiltyjä.
Tuomittuja rikollisia, pedofiilejä. Ymmärrän kyllä miksi, -
mutta luulen, että lähestyt asiaa väärin.
- Kulta... - Herman Stolfus. Tien toisella puolella.
Hän vaikuttaa normaalilta, mutta hän käyttää vaippoja.
- Hän on 80-vuotias. - Seurasin häntä kaupassa -
ja ostoskärryt olivat täynnä niitä.
- Hänellä on eturauhasongelmia. - Sinun pitää alkaa tutkia takaperin.
Ala tutkia sukuhistoriaa, rikosrekistereitä, mielenterveysongelmia...
- Se ei muuta mitään, Jack. - Mainitsinko jo verot?
Ihmisestä voi päätellä paljon verojen perusteella.
Etkö voi lopettaa? Etkö voi antaa sen olla?
Tiedän, että on kulunut 11 kuukautta.
Tiedän, että olet yrittänyt hoitaa tämän omalla tavallasi, -
mutta hän ei pärjää hyvin. Hän tarvitsee apua, Jack.
Hän tarvitsee jonkun apua selvitäkseen tästä.
Isoäiti on täällä!
- Mitä äitini tekee täällä? - Et pärjää yksin.
Minä ja Len olemme huolissamme, ja äitisi tarjoutui auttamaan.
- Sinäkö kutsuit hänet? - Kultaseni.
- Hei, äiti. - Varo hiuksiani.
- Katsohan sinua, syötkö lainkaan? - Tässäkö kaikki?
Älä naurata. Siinä on vasta meikkini. Oletpa sinä komea, Jack.
Lindsey, etkö aio tervehtiä?
Tyttö vihaa minua.
- Mitä saisi olla, Jack? - Oikeastaan olen lopettanut juomisen.
Siinä se ongelmasi onkin.
- Olemmeko vielä perhettä? - Tietenkin olemme.
Äitinne on kriisissä ja isänne hermoraunio.
Mikä sinä sitten olet?
Minä olen vastuussa.
Holiday.
Hyvä on.
Olet Salmonien tyttö, eikö vain?
Hyvä on.
Holiday.
Isoäiti.
- Tiedän, missä Susie on. - Susie on taivaassa, kultaseni.
Lindseyn mukaan taivasta ei ole olemassakaan.
Hyvä on, hän on kuollut.
- Sinäkin saatat kuolla pian. - Miksi sanot noin?
Koska olet vanha.
35-vuotias ei ole vanha. Olet haistellut liikaa sitä kynsilakkaa.
Minulle ei tapahdu mitään, tiedätkö miksi?
Sillä otan lääkkeeni joka päivä.
Isoäiti, hän on täällä.
- Mitä? - Susie.
Susie on välitilassa.
Olin sinisessä taivaanrannassa, taivaan ja maan välissä.
Päivät olivat muuttumattomia, -
ja joka yö näin saman unen.
Kostean maan haju.
Kiljunta, jota kukaan ei kuullut.
Sydämenlyöntieni ääni, kuin vasaran isku kangasta vasten.
Kuulin niiden kutsun.
Kuolleiden äänien.
Halusin seurata niitä, löytää tien ulos.
Päätyisin kuitenkin aina samalle ovelle.
Pelkäsin.
Tiesin, että jos menisin sisään, -
en koskaan palaisi ulos.
Murhaajani saattoi elää pitkään yhdessä hetkessä.
Yksi muisto saattoi ruokkia häntä yhä uudelleen.
Hän oli eläin, kasvoton, ääretön.
Sitten hän tunsi tyhjyyden palaavan.
Tarve sai taas vallan hänessä.
- Mene. - Tännekö?
Kesän tullessa hän huomasi nuorten rakastavaisten hiipivän maissipeltoon.
Hän alkoi seurata ja tarkkailla heitä.
Tuletko sänkyyn?
Tulen kohta.
- Buckleykö tämän piirsi? - Niin. Hän sanoi tässä olevan talomme, -
tämä on poliisiasema ja tuossa olet sinä.
- Hän piirsi sinusta poliisipäällikön. - Olen hieman lihavampi.
- Sen täytyy johtua univormusta. - Toimistotyön haittoja.
Istu alas.
- Elän tämän asian kanssa jatkuvasti. - Entä avioliittosi?
Mikä avioliitto? Jack nukkuu työhuoneessa.
- Sinun on jatkettava eteenpäin... - Äiti, minä pärjään kyllä.
Et saa luovuttaa. Sinun täytyy... Bingo!
- Äiti, tuo sherry on ruoanlaittoon. - Opettele elämään tämän kanssa.
- Elämään? Minähän elän tämän kanssa! - Etkä elä.
- Et mene edes Susien huoneeseen. - Entä sitten?
Keskellä taloanne on hautaholvi!
Kulta, luuletko tosiaan, että sulkemalla huoneen tuska katoaa?
Äitini meni niin kauas kuin pääsi.
Hän löysi töitä pienestä hedelmätarhasta Santa Rosan laitamilta.
Työ oli rankkaa, mutta häntä ei haitannut.
Kysyttäessä hän vastasi, että hänellä on kaksi lasta.
Rakas Lindsey...
Lindsey, joka aina sanoi, ettei uskonut rakkauteen, -
löysi sen siltikin.
Siinä se oli. Hetki, jota en koskaan kokisi.
Pikkusiskoni oli mennyt edelleni.
Hän kasvoi.
Mikä hätänä? Luulin, että olisit onnellinen.
Olenkin onnellinen.
Olen hyvin onnellinen.
Miksi sitten itket?
Luuletko, ettei Lindsey halunnut suudella poikaa?
Halusi hän.
Lindsey halusi suudella häntä valtavasti.
Katselisin aina Raytä.
Olin ilmassa hänen ympärillään.
Olin kylmissä talviaamuissa, jotka hän vietti Ruth Connorsin kanssa.
Tuo outo, toismaailmallinen tyttö, -
joka niin helposti hyväksyi kuolleiden läsnäolon elävien joukossa.
Joskus Ray ajattelisi minua.
Hän kuitenkin alkoi miettiä, olisiko aika luopua siitä muistosta.
Ehkä olisi aika antaa minun mennä.
- Liian vaikea! - Anteeksi.
Lindsey, heitä!
KADONNUT SUSIE SALMON SISKONSA LINDSEYN KANSSA
PALKITTU OPPILAS LINDSEY SALMON
LAHJAKKAIDEN OPPILAIDEN KOKOUS
Murhaajani vaistot olivat viimeinkin heränneet.
Hän tiesi, että sisareni oli alkanut miettiä -
yksinäistä miestä, joka asui vihreässä talossa.
Sisareni vaikutti liikkuvan tahallaan hänen lähellään.
Mies ei pitänyt siitä.
Hän alkoi tuntea tutun kutinan.
- Äiti, katso! - Pieni hetki.
Varovasti, kulta.
Äiti!
Kauniita kukkia.
Äiti, katso!
Isä, katso minua!
Herra Salmon. Päivää.
Mikä tuo on?
- Se on työstämäni projekti. - Oletteko metsästäjä?
Kyllä.
- Se on suoja, eikö vain? - Kyllä.
- Toimivatko nuo tosiaan? - Kyllä vain.
Kyse on piilopaikasta.
Piiloutumisen taidosta ja kärsivällisyydestä.
Vaaditaan suurta kärsivällisyyttä istua siinä tunteja pimeydessä.
Olen ulkoilmaihminen. Olen aina ollut.
Herra Salmon?
En koskaan saanut tilaisuutta -
kertoa, kuinka pahoillani olen menetyksenne johdosta.
Isä.
Antakaa, kun autan.
- Älkää suotta. Pärjään kyllä. - Ei tästä ole vaivaa.
Hyvä on. Kiitos vain.
- Tämä on teille. - Kiitos, herra Harvey.
- Ei teidän olisi tarvinnut. - Olkaa hyvä.
Kaunis tuoksu.
Katso minua!
Todellakin upeaa.
- Ihanaa. - Kaunista.
- Isä! - Tiedättekö muuten, että...
Isä, katso minua!
Teidän taitaa olla aika lähteä kotiin, herra Salmon.
Menkää kotiinne.
Olen pahoillani.
En voi auttaa teitä.
Mitä teit hänelle? Mitä teit tyttärellemme?
Kerro minulle! Missä hän on?
Sen täytyy loppua, Jack. Oli näin lähellä, ettei sinua pidätetty!
Olet onnekas, koska George Harvey ei nostanut syytettä.
- Onnekas? - Isäsi teki reiän hänen takaoveensa.
- Olisi tehnyt reiän hänen päähänsä. - Lindsey, älä.
Kuulitko tuota, Jack? Tällaista esimerkkiäkö näytät lapsillesi?
- Naapureiden vainoa! En sanonut niin. - Hän ei ole hullu.
- Mikset sitten kuuntele häntä? - Koska tarvitaan todisteita, Lindsey.
George Harveytä ei voi syyttää ilman todisteita.
- Tarvitaan todisteita. - Olet säälittävä.
Mikset voi vain myöntää sitä? Lopetit Susien etsimisen aikoja sitten.
Len on oikeassa.
On aika jättää tämä taaksemme. Tämä on jatkunut liian kauan.
- Sen täytyy loppua. - Isä.
Asiat menevät omalla painollaan, Lindsey.
Len, arvostan kaikkea tekemääsi. Olet ollut mahtava ystävä.
Puhun myös Abigailin puolesta.
Olet ollut mahtava ystävä meille molemmille.
Murha muuttaa kaiken.
Eläessäni en vihannut ketään.
Nyt tunsin enää vain vihaa.
Haluan hänen kuolevan.
Haluan hänet kylmäksi ja kuolleeksi ilman verta suonissaan!
Katso minua!
Katso, mitä hän teki minulle!
Mikä minä olen nyt? Kuollut tyttö?
Hävinnyt tyttö? Kadonnut tyttö?
En ole mitään!
Olin typerä.
- Olin niin typerä. - Et hallitse tätä, Susie.
Hän ei omista sinua.
Voit vapautua hänestä, muttet näin.
Mitä sinä tiedät? Et tiedä mitään.
Se mies vei elämäni!
Hän näkee vielä, Susie. Lopulta hän ymmärtää.
Jokainen kuolee.
- Brian! - Mennään nyt vain.
Isä!
Ymmärsin, mitä olin tehnyt. Tahdoin hänen pysähtyvän.
Tahdoin hänen kääntyvän takaisin.
Tiedän, että se olet sinä! Tule esille!
Kohtaa minut!
Kuulitko, paskiainen?
Päästä irti!
Sairas mulkku!
Lopeta!
Brian, lopeta! Lopeta se!
Isä!
Ei!
- Ei. - Älä!
Brian, lopeta!
Tajuatko, että tapoit hänet?
- Hän on kuollut! - Mene!
Silloin tiesin, ettei hän koskaan luopuisi minusta.
Hän ei koskaan laskisi minua yhdeksi kuolleista.
Olin hänen tyttärensä -
ja hän oli isäni.
Hän oli rakastanut minua niin paljon kuin pystyi.
Minun täytyi antaa hänen mennä.
Sophie Cichetti, Pennsylvania, 1960.
Hän oli ollut Harveyn vuokraemäntä.
Jackie Meyer, Delaware, 1967.
Hän oli täyttänyt juuri 13.
Hänen ruumiinsa löydettiin ojasta tienvarresta.
Leah Fox, Delaware, 1969.
Hän oli jo kuollut, kun Harvey jätti hänen ruumiinsa jokeen.
Leona Johnson, 1960, Bucksin piirikunta, Pennsylvania.
Harvey houkutteli hänet vanhoista ovista rakentamaansa vajaan.
Hän oli nuorin. Hän oli kuusivuotias.
Flora Hernandez, Delaware, 1963.
Harvey halusi vain koskea häntä, mutta Flora kirkaisi.
Denise Lee Eng, Connecticut, 1971. 13-vuotias.
Hän odotti kadotessaan isänsä kaupan sulkemista.
Denise Lee Eng, jota joskus kutsuttiin -
Hollyksi.
Susie Salmon, 14 vuotta.
Norristown, Pennsylvania, 1973.
Murhattiin Harveyn maan alle rakentamassa huoneessa.
Pitäkää vauhtia yllä! Oikeaan laitaan.
- Oletko kunnossa, Lindsey? - Jatkakaa vain. Olen kunnossa.
Otatko meidät kiinni?
PAIKALLISTA TEINIÄ SYYTETÄÄN TÖRKEÄSTÄ PAHOINPITELYSTÄ
SALMONIN TYTTÖ
MAISSIPELTO
SALMONIN TALO
LUUKKU
KUNNIAKIRJA
Isä!
Missä isä on?
Äiti...
- Mitä sinä täällä teet? - Väliäkö tuolla? Hän on kotona.
- Pysyvästikö? - Tietysti.
- Missä Buckley on? - Jalkapalloharjoituksissa.
Haen hänet tunnin kuluttua.
Minun tyttöni.
Jack.
Katsohan sinua.
Mitä tapahtui?
Ei, ei, ei. Myöhästyit.
- Suljimme jo. - Niinkö?
Kyllä.
Harmillista. Toivoin pääseväni eroon tuosta.
Pahoittelen. Täytämme vajoaman.
- Täytätte vai? - Kyllä.
Ikävä vaivata sinua, mutta...
- Haluatko apua? - Toki. Se olisi hienoa.
Tulen tänne lähes päivittäin.
Pidän äänten kuuntelemisesta.
Oletko nähnyt Hollyä?
Kertoiko hän sinulle tästä paikasta?
Kyllä.
Sitten sinun täytyy olla valmis.
Olen Flora Hernandez.
Muut saapuvat pian.
- Kuka hän on? - En tiedä, mutta ihoni menee kananlihalle.
Kananlihalle? Oletko 12-vuotias?
Kuinka kaunista.
Tietysti täällä on kaunista.
Se on taivas!
Jatketaan vain.
Mitä sinä odotat? Olet vapaa!
Lähes.
En aivan.
Ray!
Ruth!
Mitä tapahtui?
Mikä hätänä?
Ruth?
Susie?
Kirjoitit minulle kerran runon.
Kutsuit itseäsi mauriksi.
Hienoa. Hoidan lopun.
Suutele minua.
Olet kaunis, Susie Salmon.
Nämä olivat kauniit luut, -
jotka olivat kasvaneet poissaoloni ympärille.
Niiden yhteydet ovat joskus heiveröiset, -
joskus suuren hinnan vaatineet, -
mutta usein suurenmoiset.
Se tapahtui lähtöni jälkeen.
Aloin nähdä asiat tavalla, -
joka antaa minun säilyttää maailman -
ilman minua.
Kylläpä on kylmä ilta.
Etsitkö kyytiä?
En.
Niinkö?
Oletko varma? Täällä on melkoisen kylmä.
Vien sinut minne vain haluat.
- Mitä sanot? - Kuulkaahan, -
en ole kiinnostunut.
En yritä tehdä mitään. Yritän vain olla kohtelias.
Siinä kaikki.
- Nätti neiti yksin illalla. Ei turvallista. - Ettekö kuullut?
Painukaa hittoon!
Kun äitini tuli huoneeseeni, -
ymmärsin odottaneeni häntä koko tämän ajan.
Olin odottanut niin kauan.
Pelkäsin, ettei hän tulisi.
Rakastan sinua, Susie.
Kukaan ei huomaa lähtöämme.
Tarkoitan hetkeä, jolloin todella päätämme lähteä.
Parhaassa tapauksessa voit tuntea kuiskauksen tai sen aallon, -
joka laukkaa alaspäin.
Nimeni on Salmon.
Etunimeni on Susie.
Olin 14-vuotias, kun minut murhattiin -
kuudes joulukuuta 1973.
Olin täällä hetken, -
sitten olin poissa.
Toivon teille kaikille pitkää ja onnellista elämää.
Mukana matkallasi: WWW.DIVXFINLAND.ORG